E un caz deosebit, domnule judecător.
Acuzatul se afla într-o gară dezafectată, sub influența alcoolului.
Personalul feroviar aflat la vreo 32 km, monitorizând camerelor de securitate
l-a văzut clătinându-se pe peron.
Pasagerii sunt invitați să se îndepărteze de marginea peronului!
Tu, ăla în trening albastru!
Dă-te de acolo! Va trece imediat un tren.
Îndepărtează-te!
Face cineva mișto de mine?
Când ai de gând să faci ce ți s-a spus și să te îndepărtezi de margine?
- Să mă dau înapoi? - Așa cum ai auzit! Înapoi.
Bine, dacă tu zici...
Futu-i!
Vezi ce-ai făcut, imbecilul dracului!
Pleacă de pe șine! Vine un tren în câteva secunde.
Ce pula mea a fost asta, mă căcănarule? Aproape că mi-am spart sticla.
Bagă-ți pula în ea de sticlă. Pleacă de pe șine! Repede! Mișcă-te, în pula calului!
Nu-mi găsesc ochelarii!
Îți vorbește Dumnezeu!
Pleacă în pula mea de pe șine, n-auzi?!
Mișcă-te dracului, că altfel crăpi!
Mișcă-ți curu'!
Bine că i-am găsit! Futu-i.
Am impresia, tinere, că profunda ta prostie
e egalată doar de norocul pe care îl ai.
Te condamn la 180 de ore de muncă în folosul comunității.
Dacă nu-ți îndeplinești această muncă, vei apărea din nou aici
și vei primi o pedeapsă cu închisoarea. Ai înțeles?
Nu, nu prea.
Acuzata a furat un papagal galben-albastru dintr-un magazin de resort
din cartierul Gallowgate.
Pasărea era îndesată într-o sacoșă de la Marks & Spencer
cu coada atârnându-i afară.
Abordată fiind de câte un agent de poliție, acuzata i-a replicat acestuia:
"Șterge-o de aici și du-te caută perverși, violatori și ucigași în serie
mai, pulă bleagă!"
Avariile aduse automatului de autoservire
nu au fost așa de grave cum s-a a crezut inițial, onorată instanță
și au fost reparate cu costuri minime.
Pare clar că infracțiunea e, din păcate, rodul depresiei
iar această ultimă ieșire violentă e doar o încercare disperată
de a reveni în sistemul penitenciar.
Contravenția se referă la tulburarea ordinii publice, onorată instanță.
Cățărarea pe statuia Ducelui de Wellington din centrul orașului.
Acuzatul se afla sub influența alcoolului și a drogurilor.
Se pare că are o pică pe monumentele din spațiul public.
Într-o ocazie anterioară a îmbrăcat-o într-un drapel scoțian pe Regina Victoria
și a urinat pe David Dewar (promotor al independenței Scoției, n.t.)
Acuzata deținea o slujbă cu normă redusă, trei zile pe săptămână.
În acest timp, însă, continua să solicite ajutor social.
Vă supun atenției faptul că există o listă considerabilă
de solicitări frauduloase din partea acuzatei.
Pare incapabilă a-și schimba obiceiul de a solicita foloase necuvenite.
După cum știți, Onorată Instanță, acest tânăr a pledat vinovat
de atac cu violență.
Deși se acceptă că adversarii acuzatului sunt cei care au provocat incidentul
severitatea și cruzimea reacției sale
a depășit cu mult limitele legitimei apărări.
Ambii adversari ai acuzatului au fost bătuți până la desfigurare.
Dată fiind copilăria să dezordonată, Onorată Instanță,
în care ambii părinți ai domnului Emmerson
erau mai mult în închisoare, în anii formării sale,
probabil că n-a beneficiat de cel mai bun start în viață.
Vă rog să luați notă de faptul că, urmare a eliberării domnului Emmerson
din închisoarea pentru delincvenți minori Polmont,
ultimele zece luni au fost lipsite de incidente, Onorată Instanță,
cu excepția acestuia din urmă, foarte grav.
El are o relație stabilă cu prietena sa.
Ea continuă să aibă o influență pozitivă și statornică asupra sa.
Motivul e clar.
Peste zece zile, clientul meu va deveni tată pentru prima oară.
Onorată Instanță, perspectiva paternală a schimbat viața acestui tânăr,
iar el se va agăța cu ambele mâini de această ultimă șansă.
El a avut conflicte în mai multe rânduri cu tatăl prietenei sale,
ceea ce e de natură a genera temeri serioase.
Ridicați-vă!
Cazierul tău e îngrozitor.
Cea mai mare parte din scurta ta viață ți-ai petrecut-o ca un scandalagiu,
iar incidentele violente din acest caz mi-au demonstrat
că încă ești un individ periculos.
Dar ești, fără îndoială, un tânăr plin de energie și talent.
Ai scăpat ca prin urechile acului de o severă sentință privativă de libertate.
Te condamn la 300 de ore de muncă în folosul societății.
Liniște!
Liniște în instanță!
Liniște!
Futu-i!
Nu-mi vine să cred, măi!
E în regulă, Leonie.
Doamne! Credeam că au să-ți de câțiva ani.
Îți spun: nu mă mai întorc aici niciodată! Acum îți spun.
Încă o dată, Robbie și te-am părăsit!
Ai fi fost mai în siguranță la răcoare, băi pulică. Păzește-ți curu'!
- Pe curând, măi pulică! - Pun eu mâna pe tine, găoază!
Nu pot să trăiesc cu asta. Și n-am de gând să o fac.
Bună dimineața, domnule.
M- am prezentat pentru munca în folosul comunității.
- Cum te numești? - Albert Ridley.
- Nu ești aici, băiete. - Sunteți sigur? Ar trebui să fiu.
- Ești sigur că pentru astăzi? - Miercuri?
- Ai greșit cu două zile, băiete. - Poftim?
- Ai greșit cu două zile. - Cu două zile?
Ar trebui... categoric ar trebui să fiu pe listă.
Uite ce e. Dacă îmi poți spune în ce an suntem, te las să vii cu noi.
- Ce an? - Da.
Parcă aș fi la "Vreau să fiu milionar", aici.
Pot să sun un prieten?
Norocul tău. Ne lipsesc două persoane. O să zugrăvim căminul cultural.
- Le știi cu bidineaua? - O să încerc, na.
- Bine. Treci în microbuz! - Noroc.
- Ești în regulă? - Da, bine. Cum?
- Mai zi o dată care ți-e numele. Am uitat. - E secret. Ha-ha!
- E secret? - Nu ți-l spun.
- Willy, ai băut ceva, amice? - Nu m-am atins de nimic.
- Of, Willy. - Nu m-am atins de băutură. Jur.
Uite, miroase-mă. Nici n-am pus gura.
- Robert Emmerson. - Cum ai zis?
- Robert Emmerson. - Rob, E ora 8 fix. Nu suntem taxi.
- Autobuzul a plecat din fața mea. - A trecut sfertul academic. Ai întârziat.
Trebuie să-mi fac orele, omule. Te rog! Te rog!
- Albert, ai mai zugrăvit înainte? - Numai cu spray-ul.
Fiți atenți. Ia un șpaclu, tu și Davey luați niște șmirghel.
Mergeți pe hol și răzuiți pereții.
Pe urmă pregătiți-i pentru vopsit, bine?
Cum adică să răzuim pereții?
Nu-ți mai bate joc. Ia șpaclul, șmirghelul și dă-i drumul!
Davey, du-te cu el. Arată-i ce să facă.
Pe coridor. Începeți cât mai repede.
Așa, Davey!
Bine, campionii!
Bun, tu și cu P.C. Puteți începe cu zidul ăsta.
Rhino, ia vopseaua portocalie și vopsește ferestrele. Tocurile, nu geamurile.
Futu-i, Harry! Nu-mi place culoarea asta.
- Nu-ți place? - Nu, nu mi se potrivește.
- În regulă, băieți? - În regulă.
- Cum merge, Davey? - Excelent. Albert e meseriașul.
Ce faci acolo? Nu săpa tranșee. Lucrează că grijă!
- Cu grijă? - Ia numai...
Ca și când ai lua glazura de pe o budincă de orez.
- O mișcare mai amplă. - Mai amplă?
- Ușurel. - Ce vrei să spui? Așa?
Cum e?
Te dau jos de pe scară imediat. Fii cuminte!
- A fost o mișcare mai amplă... - Ești un răzuitor înnăscut, Arnold.
Da, facem. Pentru prima oară, astăzi.
Păi, n-o pot lăsa pe Jen singură, nu-i așa?
În regulă, dacă oficiul a dat verde.
Care spital?
Bine. Mersi, Sheila.
- Robbie. - Da?
- Prietena ta a intrat în travaliu. - Ce?
Prietena ta a intrat în travaliu.
Trebuie să cumpăr niște flori.
Așa ar fi frumos.
Aș putea să-ți cer un favor, Harry?
Spune.
Poți să mă însoțești?
Poftim?
Mă tem că n-au să mă lase înăuntru.
Se uită cruciș la cicatricea mea.
Așa se întâmplă și când îmi caut ceva de lucru.
Bine.
Ăștia-s unchii ei, omule. Ai Leoniei.
E în regulă? Leonie e înăuntru?
Așteptam să apari pe aici.
Ce faceți? Leonie mă dorește alături.
- Lăsați-mă în pace! - Ce se întâmplă?
- Lăsați-mă dracului în pace! - Gura!
- Futu-i! Leonie vrea să fiu aici! - Ține-ți gura!
Ascultați-mă, pentru Dumnezeu! Tocmai mi-a trimis un SMS.
La dracu, omule! Uite, e dreptul meu să fiu aici.
- Am dreptul să fiu aici. - Să-ți bagi pula în ele drepturi!
Ridică-te!
Acum ascultă, vierme!
Tac-tu a fost o pulă de om. Frate-tu e o pulă de om. Și tu ești la fel.
Vii dintr-o stirpe de nemernici, care se va opri aici.
Ai priceput? Acuma, apari oriunde în preajma Leoniei sau a copilului
și-ți smulg coaiele și ți le îndes pe gât!
Ai priceput?
La dracu! E și copilul meu!
Să nu-ți bagi nasul! Pricepi?
Ești în regulă, Robbie? Ei?
Nenorociții. Ești bine, băiete? O, la dracu!
Hai să mergem sus.
Poți să te ridici?
Haide!
Hai, hai! Ești bine?
Îl omor! Îl omor, băga-mi-aș pula! Dă-te la o parte!
Dispari! Îi omor! Dispari!
E ceea ce vor ei, Robbie. Nu!
Nu fii fraier! Nu! Asta e ceea ce vor ei.
Vor să te vadă la pârnaie. Zece ani, ce zici?
Hai, nu fii fraier!
Nu poți să-i lași să câștige astfel!
Mai bine dispari, Harry! Dă-te în futere la o parte!
- Haide! - Îi omor, în pula mea!
Robbie. Uite. Gândește-te la copil! Bine?
Gândește-te la Leonie! Gândește-te!
Vrei să-ți vezi băiatul crescând?
Haide, Robbie! Hai, băiete! Haide!
- Aveți nevoie de ajutor? - Nu, mulțumesc. Doar o hemoragie nazală.
Aici.
Ești în regulă, băiete?
Niște criminali.
- Vrei să suni la poliție? - Nu.
Am să te susțin.
- Nici vorbă, Harry. - Am să le spun ce s-a întâmplat.
Harry, uite. N-am făcut nimic. Nu s-a întâmplat nimic.
Unde locuiești acum?
Pe la câte un prieten, Harry. E...
Încerc să-mi găsesc un loc al meu, dar...
Uite. Hai la mine. Ce zici?
Ai să te speli ca lumea și ai să te liniștești.
Mi-a spart telefonul, omule.
Ține.
Trimite un mesaj Leoniei.
Îți mulțumesc, Harry.
Cu ce se ocupă tatăl Leoniei?
Nu poți să ghicești?
Bibliotecar?
Nu. El și frații lui au două cluburi în East End.
Nemernicul câștigă o avere.
M-a urât chiar din prima zi,
apoi a aflat... I-am tras o poreclă de care n-a mai scăpat.
N- avea cum, când cineva i-a scris-o cu vopsea pe mașina lui cea nouă.
Care era porecla?
"Dementul coios".
- Ai copii, Harry? - Două fete. S-au mutat în sud.
Sunteți apropiați?
Știi cine e?
- E Leonie. - Păi, răspunde, atunci.
Du-te dincolo.
Alo?
Leonie.
Gata, Robbie. E băiat. 3,400 kg.
- Un băiat? - E atât de frumos! Zău, e perfect.
Are niște ochi mari și albaștri.
Exact că și ai tăi, Robbie, minunați. E foarte frumos!
Am să te sun mai târziu, bine?
- Vorbim mai târziu. Te iubesc. - Te iubesc. Sunt mândru de tine.
- Pa. - Pa.
Nu pot să cred. Un băiețel.
- Ce? - Sunt tată.
O, felicitări, Robbie.
Ura!
- Au! Coastele mele, băga-mi-aș! - Ocazia asta cere ceva special.
Așa e.
Ăsta a fost un cadou de la un client recunoscător.
Îl am de patru ani și așteptam o ocazie deosebită, care s-a ivit acum.
Hai, ia un scaun în cur.
Springbank. Vechi de 32 de ani. Ce zici?
Whisky? N- am gustat niciodată whisky.
Trebuie să închinăm pentru primul tău născut.
- Cum Îl cheamă? - Îl cheamă Luke.
Mă bucur pentru tine, fiule.
Pentru... pentru Luke. Și pentru tatăl lui.
La mulți ani!
Noroc, Robbie!
La dracu, măi Harry! Gustul e ca pula.
Nu știe țăranu' ce-i șofranu'!
- Pot să pun niște Coca-Cola peste? - Nu.
Un strop de apă.
- Luke, zici? - Da.
Un nume frumos. L- ai numit după bătrânul tău?
Nici vorbă.
Nicio șansă.
- Ești bine? - Îhî!
Sigur?
Mersi.
Sunt mândru de tine.
- Vrei să-ți iei copilul în brațe? - Se poate?
Tremur.
- Ce zici? - E frumos.
Perfect.
E perfect.
Luke. Îmi place cum sună, Luke.
Știu. Și mie.
Moașa mi-a spus că numai jumătate din creierul lui s-a dezvoltat
și că cealaltă jumătate depinde de noi.
Ai o singură șansă ca să-i poți fi tată, Robbie. Una singură.
Știi ce înseamnă asta, nu-i așa?
E în regulă, micuțule?
Ce înseamnă DDIG?
Discuție După o Infracțiune Gravă.
E cea pentru care ai făcut închisoare, când l-ai desfigurat pe băiatul ăla?
Să mă fut! De ce or vrea să mă vadă?
Uite, poate că o să-l ajute pe băiat și familia lui să treacă mai ușor peste asta.
Ca și cum s-ar împăca cu trecutul, sau așa ceva? Nu e asta ideea?
- Mi-am ispășit pedeapsa. - Dar la ei nu te gândești?
Ei nu contează?
Uite, cred că ar trebui să te duci.
Ți-ar putea fi de folos și ție.
Luați loc.
El e Anthony. Tatăl său, Andrew.
Mama lui Anthony, Alison, și sora lui, Shona.
El e Robbie. Iar ea e prietena lui, Leonie.
Bună dimineața tuturor și mulțumesc că ați venit la întâlnirea din dimineața asta.
Bun.
Era într-o seară de vineri.
Ieșisem cu prietena mea.
Nu ne întâlniserăm
toată săptămâna, așa că eram foarte fericit să o văd.
Tocmai parcam. Cred că am tras destul de rapid pe stânga.
Și...
Dintr-o dată tipul ăsta începe să lovească mașina, capota,
strigând și înjurându-ne, spunând:
"ieși afară! Cine, pula mea, te crezi?"
Apoi m-a prins de păr și m-a tras afară din mașină. N-am putut să scap.
Îmi trage un pumn în față.
Mă lovește cu capul de capota mașinii.
Începe să mă lovească cu picioarele. Eram căzut la pământ.
Mi-o amintesc doar pe Lindsey
implorându-l să se oprească.
Și îmi amintesc că mă gândeam,
"Tipul ăsta are să mă omoare."
Și...
Poliția spunea că tipul era era drogat peste măsură.
Am avut 12 copci la ceafă.
Coaste rupte. Cotul fisurat.
Și ochiul mi-a fost nenorocit.
Doctorul a spus
că am avut noroc,
dar...
am suferit o dezlipire de retină
și mi-am pierdut vederea la ochiul drept.
A suferit o fractură a orbitei, care a dus la strabism.
Nu mai poate vedea deloc cu ochiul acela. Ești mândru de tine?
Credeam că fiul meu are să moară.
Credeam că l-am pierdut
din cauza ta, din cauza a ceea ce i-ai făcut.
Când a ieșit din spital nu voia să vorbească cu nimeni.
Voia doar să stea singur în camera sa, fără să facă nimic.
A renunțat la facultate.
S- a despărțit de iubita sa.
Ești un nimic!
Ești doar un criminal mărunt și nimic altceva.
Uită-te la mine! Nici măcar nu cred că regreți ceea ce ai făcut.
Îți dai seama de durerea și de răul e care le-ai provocat?
Prin ce ai făcut să treacă această familie?
Este ceva ce ai vrea să le spui acestor oameni?
Mulțumesc.
Mi-a fost rușine.
Da.
Aș fi vrut să le spun că dacă cineva i- ar fi făcut așa ceva fiului meu,
lui Luke, aș fi vrut să-l văd spânzurat.
Luke...
Îți jur pe viața ta și pe a mea,
că n-am să mai lovesc pe cineva, câte zile oi avea.
Îți promit, micuțule.
Dar dacă apare Clancy?
Ce se întâmplă cu promisiunea ta, atunci?
Ai să te duc de acolo?
Leonie, dacă am să mă întorc cu spatele și am să plec,
sau dacă o s-o iau la fugă, va fi totuna pentru mine.
- Mă va înjunghia pe la spate. - Ce e între voi?
Tatăl lui se bătea cu tata la școală.
Asta s-a întâmplat ani de zile. Asta e.
Asta e, pur și simplu?
Iar Luke va ajunge și el să se bată cu fiul său, Robbie?
Uită-te la mine, Robbie. Se va înfrunta Luke cu fiul său?
Încremenit în același rahat.
- Înfricoșat de perspectiva umilinței. - În fața cui?
Uite...
Vreau ca tu să fii un tată adevărat pentru copilul meu.
Iar dacă nu,
voi avea grijă singură de el, asigurându-mă că va fi altfel.
- Harry, unde ne duci? - Așteaptă și ai să vezi.
Ascultați cu toții: asta e ziua mea liberă.
Iar dacă am să fiu prins cu voi în microbuz, am pus-o.
Așa că vreau să repetați după mine.
Subsemnatul jură...
Cu toții! Frumușel și cu voce tare.
Dacă cineva nu spune, am să vă dau jos și vă puteți întoarce pe jos.
- Subsemnatul jură... - Subsemnatul jură...
- ... să nu se bată, să bea sau să fure. - ... să nu se bată, să bea sau să fure.
- De-asemenea... - De-asemenea...
- ... jur... - ... jur...
... să venerez pământul pe care calcă marele Harry.
Dă-te-n pulă, băi! Eu nu spun așa ceva!
E cam departe, Harry. Hai, spune-ne unde mergem!
Într-un loc sacru. Mergem la o distilerie.
La băute? Da!
Așadar, prima incintă în care intrăm este cea în care se face plămada.
Acesta e bazinul de plămădeală, și e foarte mare. Haideți și priviți-l l.
E chiar mare. Conține zece tone și jumătate de malț de orz,
peste care se toarnă 40.000 de litri de apă fierbinte.
În această fază, ceea ce facem este să amestecăm orzul cu apă fierbinte
pentru a transforma amidonul în zahăr.
Aici suntem în camera de fermentare.
Aici se fermentează mustul pe care tocmai l- am extras din bazinul de plămădeală.
Tot aici vom lua cel de a-l treilea ingredient,
al treilea dintre cele trei ingrediente, drojdia, pe care o adăugăm la compoziție.
Îndată ce adăugăm drojdia, din cauză că e deshidratată,
îndată ce o adăugăm mustului, acesta începe să fermenteze.
Am să vă arăt.
Futu-i, ce tare! Nu-i așa?
De fapt, am nevoie de un voluntar.
- Cine are nasul sensibil? - Da, eu!
Eu..., eu...!
Haide tu.
Ceea ce vreau să faci este să-ți bagi capul aici și să inspiri vârtos.
Ai mușcat-o!
Aceasta se numește sala alambicurilor. Chiar e o încăpere frumoasă.
Aveți grijă să nu vă atingeți de ceva. Sunt fierbinți și vă puteți arde.
Haideți.
Așadar, e sala alambicurilor, și este una foarte importantă,
cum ar fi, inima întregii distilerii.
Aici se desfășoară întreaga magie, și se întâmplă în aceste patru alambicuri.
Dacă ar trebui să schimb unul din aceste alambicuri,
ar trebui să mă asigur că fiecare element de îmbinare să fie exact la fel,
altminteri ar putea altera aroma whisky-ului.
Haideți, urmați-mă!
Are un trup de zeiță.
Haideți în jurul acestuia.
Are loc o reacție subtilă între lemn și alcool,
pentru că lemnul conferă aromă și culoare băuturii.
E uluitor. Au fost meșteșugite cu atâta artă, încât sunt în stare să respire.
- Îmi pare rău, nu se fumează aici. - Scuze.
- Futu-i! Dă-o încoace! - Scuze.
- Ești prost? N-ai prea dat pe la școli... - Nu. E ultima țigară, băi!
- Mă doare-n pulă, o să ne arunci în aer! - Ce dracu!
Prostu' pulii!
- Scuze pentru asta, Mairi. - Mulțumesc.
Cât timp păstrați whisky-ul în butoaiele astea?
Zece, douăzeci, treizeci de ani. Depinde.
- Care e cel mai scump? - Cel mai scump?
Ei bine, am descoperit un butoi, cu un an în urmă
și am vândut o sticlă din acel butoi cu 100.000 de lire sterline
100.000 de lire sterline?
Vă dați seama că aș putea cumpăra 30.000 de sticle de monopol cu banii ăia?
Adică 30 de ani, beat-muci.
- De necrezut. - O grămadă de bani.
Andrew, vrei să ne arăți cum se scoate cepul?
Acest lucru nu înseamnă ceea ce faceți când mergeți sâmbătă seara la dans.
Este felul în care se deschide, în mod tradițional, un butoi.
Mulțumesc.
În fiecare an, cam 2% din tăria alcoolică se pierde.
Dispare pur și simplu, evaporându-se în văzduh. Se pierde.
Este ceea ce noi numim "porția îngerilor".
- Acum, cine ar vrea să tragă o dușcă? - Eu, eu.
Nu mă îndoiesc. Haideți să ne întoarcem la centrul pentru vizitatori.
Porția îngerilor... Îmi place asta.
Ce bun e! Da, e bun.
Poftim.
Nasul nostru e într-atât de sensibil încât poate detecta
chiar și arome care au fost diluate la nivelul unei părți la milion.
Mirosul este simțul nostru cel mai primar.
Îl simțim aici încă de pe vremea când ne târam pe burtă ca reptilele.
Ei bine, unii nu se schimbă niciodată, nu?
Știți că, și ăsta e un adevăr factual, apropo,
comportamentul sexual al șoarecilor este indus de ceea ce ei miros?
De ce râdeți?
- Serios? - Da, pe bune!
Deci, atunci când adulmecă brânza, li se scoală?
Termină!
Ceea ce vreau de la voi e să percepeți aroma whisky-ului.
Asta înseamnă să-l mirosiți un pic.
Și spuneți-mi de ce anume vă amintește.
De respirația lu' tată-meu, pe când eram io mic, de asta îmi aduce aminte.
Îmi amintește de o cârciumă veche, ce se găsea la capătul străzii mele.
Altceva?
E ca un cozonac de Crăciun pe care l- am mâncat odată, acasă la bunica.
Bine.
E foarte bine. Cozonacul de Crăciun l-ai simțit datorită aromelor de fructe.
Sunt impresionată.
Clar ca lumina. Mă țin bine.
- Cât ai băut, totuși? - Unul dublu și atât.
- Te-am văzut. - Unul singur.
Stingeți țigările, băieți! Nu se fumează în mașină, știți regula.
Toată lumea, îmbarcarea!
Ai șterpelit oarece, Mo?
- Nimic. - Asta nu sună a nimic, Mo.
Nu m-am putut abține. Era prea la îndemână.
Doamne, Mo! Ești o rușine.
Harry și-ar putea pierde slujba.
Le vrei tu? Mie oricum nu-mi place whisky-ul.
Nu mi le trebuie, la dracu, Mo! I-am promis cu toții ceva lui Harry.
Și zici că le-ai citit pe toate?
Nu l-am putut scoate pe futălău din bibliotecă, zilele astea.
- Ticălos ce ești! - Miroase-l.
Ai grijă de căcatul ăla de antenă; ține televizorul să nu se împrăștie.
Uite și tu în ce stare e. Ce tot vorbești acolo?
Am plătit șase căcate de lire sterline pentru ăla!
Intens, dulce și puțin afumat.
- Parcă e o adiere de briză a mării. - Ceva este...
E..., e...
Malț scoțian, cu siguranță.
Briza mării? Ne mai trebuie doar un futut de curcubeu.
Știu ce vrei să spui. Pot să... Gustul sărat care se distinge.
- Da. Ai simțit? - E și dulce.
Căcat. Pentru mine toate-s la fel.
Ce faci...?
Albert!
- Albert... la dracu, omule! - Dă-o dracului, băi.
- Scuze. - S-a înecat.
Doamne!
Ia de-aici, simte aroma de afumat!
Peat? Cine, pula mea, e Pete? (omofonie: "peat=turbă" - "Pete", n.t.)
Se găsește în pământ și se dezgroapă.
Cum? O dezgropi și o bagi în băutură
și vă mai întrebați de ce borăște ăsta?
Uite, e nevoie de puțin timp, băieți. De acord?
Și eu eram așa la început, apoi Harry a început să-mi arate cum se face,
mi-a dezvăluit secretele meseriei.
Bine, să lăsăm asta. Hai să-l încercăm pe ăstălalt.
Băga-mi-aș pula în el volum! Hai, mergi!
Mergi, în pula mea de volum! Dă-i drumul!
Un pic... un pic aromat.
- De unde îi vine aroma? - De la butoaie.
Are loc ceva, poate, ca o scurtă fermentare.
Stejarul american dă o aromă de nucă de cocos, vanilie. Uneori, chiar de ciocolată.
- Gata, gata! - Albert, ceea ce îți spun e adevărat.
Briza mării, gust de nucă și acum căcat de cocos.
Voi trei vreți să vă bateți joc de mine? Credeți că sunt vreun tâmpit?
Păi, da. Ești prost ca noaptea. Ascultă-l, numai. Îți va spune.
Nu-mi vine să cred că am băut atâta și nici măcar nu ne-am matolit.
Nici eu, măi. Îmi trebuie ceva de băut.
Nu primești nimic de băut. Uită-te în ce hal ești.
Ascultați ce zice în cartea asta!
"Senzația se naște din negura vremilor."
"Adierea aromelor reci, obscure, ale anilor trecuți ne învăluie."
Ce futere e asta?
- Îmi funcționează bine curu'. - Dougie!
- Căcănar împuțit! - Mai e cineva pe aici.
Îmi pare rău, trupă, dar trebuie să beau în pula mea ceva.
Ești grețos, băi!
- Nu-ți bate capu'! - Dougie! Ce faci?
- O, Doamne! - O, nu!
Să-mi bag pula!
Scârbos, băi.
- Te mânjești tot! - Uite la el!
Împuțitule! A terminat cu aia, Mo?
E chiar savuros, dacă vreți să știți. Puțin afumat și cu cocoloașe.
O, Doamne!
- Bine. - Da.
Ia te uită!
O lovitură slabă. A lăsat roșia descoperită.
Ai băgat-o?
Patru la zero.
Puncte. Patru puncte la zero.
Norocosul Alberto.
Albert a jucat ceva biliard la viața lui, îți spun eu.
Ce dracu a fost asta?
- Cum a ajuns acolo? - E de-ampulea.
Măi-măi!
Îmi intră coaiele în buzunarul ăla.
Seară bună la toată lumea!
Voi trei, valea! Am ceva de vorbit cu Robbie.
Dispăreți!
Ai de vorbit cu mine? Și pentru asta ai nevoie de încă trei?
Să-mi bag pula în voi.
Fugi, Robbie!
Robbie, pleacă de aici! Fugi!
Te-am prins, prostu' pulii!
Așa, nimeni nu-l atinge, în afară de mine.
Ce vrei să faci cu aia?
Te-am mai pocnit, în pula mea, înainte și te mai pocnesc iar.
Da, ai dat la nimereală. Pune-o jos, că sărim pe tine.
Dați-vă la o parte!
Clancy! Strunește-i pe nenorociții ăia!
Mersi, Matt.
Gura!
Uite în ce hal sunt nemernicii ăștia.
Ce loc în care să aduci pe lume un copil!
De ce nu vrei să-mi dai o șansă?
Mai dă-mi o șansă, Matt, atât îți cer.
Voi avea grijă de Leonie. Voi fi un tată bun.
Nu pricepi, nu-i așa? E prea târziu pentru tine.
Chiar dacă ai vrea să te schimbi, ei nu te vor lăsa.
Crezi că poți discuta omenește cu cei de teapa lui Clancy? Eu nu cred.
Singura ta șansă, băiete, e să pleci din Glasgow.
Am să te ajut.
Îți voi da cinci mii
ca să te duci la Londra și s-o iei de la capăt.
La dracu, Robie. Uită-te la tine. Ce-i poți tu oferi fiicei mele?
Adică, uită-te în ce hal arată locul ăsta.
Uită-te în ce hal e fața ta, plină de cicatrici.
Fără slujbă. Fără să fi avut vreodată o slujbă.
Nici măcar armata nu s-ar lega la cap cu tine.
Nu-ți dai seama că Leoniei și lui Vincent le-ar fi mult mai bine fără tine?
Vincent?
Da, Vincent. Fiul Leoniei. Nepotul meu.
Numele fiului meu e Luke. I-am dat numele Luke și așa va rămâne.
Ai ascultat ceva din ce ți-am spus?
Ești prost ca noaptea. Dă-i drumul, dispari!
Faci umbră pământului degeaba.
Băi, prostu' pulii!
- Ești într-un loc sacru. Puțin respect! - Sunt ud leoarcă. Până la piele.
Lasă că nu mori. De ce faci așa ceva?
Nu-l asculta, s-a pișat pe el.
E tot ud.
- Ești în regulă, Mo? - În regulă, Harry.
- Dar tu, Robbie? - Sunt bine.
- Totul e în regulă cu Luke și Leonie? - Minunat. Perfect, în pula mea.
Perfect, în pula mea, Harry.
Ascultă, mă duc la Edinburgh, la sfârșitul săptămânii.
Ai vrea să vii? E o întrunire despre whisky.
Sunt neted.
Îți cumpăr eu biletul.
- Eu pot să vin? - E o întrunire despre whisky.
- E în regulă. Mă pricep. - Zău?
Da.
Bine.
Albert! Rhino! Mergem la Edinburgh în weekend.
- Ce spui? - Mergem la Edinburgh în weekend.
- Cine? - Noi. Harry ne ia cu el.
Unde mergem?
Eu și cu Robbie mergem la Edinburgh pentru o reuniune despre whisky.
- Și venim și noi? - De bună seamă, e în regulă.
Chiar? Putem veni?
- Evident că da. - Da, da.
Niște păhărele de whisky ar fi numai bune.
Willy, vii și tu?
- La Edinburgh? Da. Când? - În weekend, prietene.
O, nu, nu pot. Trebuie să merg la un botez în weekend.
Nenorocita m-ar ucide dacă m-aș duce la Edinburgh, omule.
Îmi pare rău, Harry. Transmite-le scuzele mele, barosane.
Nu-i nimic. Poate data viitoare, nu?
Ce-i aia?
- Despre ce vorbește? - Nu știu.
Aia de acolo. Ce e?
Ce? Chestia aia mare din vârful dealului?
Ce altceva? Ce este?
- Ăla e Castelul Edinburgh, Albert. - Da?
- Da. - Și de ce l-au cocoțat acolo?
- Tu faci mișto? - Nu.
De ce l-au cocoțat acolo? Uită-te la el.
De ce l-au pus acolo.. De unde, pula mea, să știu?
- Nu recunoașteți Castelul Edinburgh? - Nu, altfel nu te întrebam.
- Ai trăit închis toată viața? - Și ce-i cu asta?
- N-aveai niciun fursec prin casă? - Ești nebun?
Când mergi acasă, verifică toate cutiile. (pe cutii se găsește poza castelului, n.t.)
Doamnelor și domnilor,
ultimul whisky din prima rundă de degustare, numărul cinci,
este, după cum vedeți în tabelul dumneavoastră, un Lagavulin.
Lagavulin, vechi de 16 ani, din Insula Islay.
Dacă îl priviți, e închis la culoare
și are un buchet bogat, fin, oarecum maritim.
Luați o sorbitură mică.
Minunat. La început e plăcut dulce, apoi te lovește aroma de fum
atunci când îl înghițiți.
Foarte, foarte elegant. Odinioară era denumit Prințul din Islay.
- Minunat whisky. Vă place? - Da.
Iar acum, ultimul joc.
O degustare surpriză, pe nevăzute,
pentru care voi avea nevoie de patru voluntari.
Patru voluntari.
- Da, domnule. Bravo. - Eu mă bag.
Primul voluntar.
- Cum vă numiți? - Sunt Garrett din Oakland, California.
- California? Bun venit la Edinburgh! - Coasta de vest. Mulțumesc.
- Foarte bine, domnule. - Ian McDonald, Inverness.
Inverness. Bun venit la Edinburgh.
Haideți, mai avem nevoie de încă doi.
Chiar mă gândeam. Unul dintre tinerii din spate.
Haideți să luăm un nas mai tânăr.
Merg cu tine.
- Foarte bine! Cum te numești, băiete? - Sunt Robbie din Carntyne.
Bun venit.
- Bună. Harry din Manchester. - Din Manchester?
O, avem o paletă largă de... locuri.
Bun. Un whisky.
Am să vin în fața dumneavoastră.
Mulțumesc.
Vreau să încercați să-l descrieți.
Iar dacă e posibil, să ghiciți ce fel de whisky este.
Culoarea vă spune că probabil are puțin...
E vorba, probabil, de butoaie mixte, atât din stejar american, cât și european.
Un buchet dulce.
Haideți, descrieți-mi-l. Cu gust de fructe?
- Simt un miros de ceară de lustruit... - Ceară de lustruit? Da.
- Ceară de lustruit. - Cum, așa cum e cea de lustruit mobila?
Da. De piele și ceară de lustruit și...
Perfect de acord cu asta.
Acum, în gură.
Dulceață pregnantă la început. Apoi astringent, sec.
Din nou, cu siguranță are puțin stejar european...
Robbie? Haide, încearcă o presupunere.
Mă gândeam că poate..
Un Glenfarclas, sau poate un Cragganmore.
Știi, e foarte interesant, pentru că
eu însumi eram indecis între cele două variante.
- Alege una. - Glenfarclas.
Bun. Eu aș zice Cragganmore.
Cragganmore.
De obicei nu prea nimeresc.
Bine, băieți. Foarte bine. Ați fost, cu toții, foarte aproape.
Bun, așa. Bravo.
După părerea dumneavoastră, Nu din cărți, sau altceva,
care este whisky-ul cel mai bun din lume pe care l-ați degustat vreodată?
Ca o coincidență, seara trecută
am fost solicitat să apreciez o mostră de whisky care...
chiar cred că ar fi de nota 10 din 10.
Era un whisky de-a dreptul incredibil.
- Ne puteți spune ce whisky a fost? - Haideți, vă rugăm!
De fapt va fi scos la licitație în următoarele două săptămâni,
iar atunci va fi peste tot... în toată presa.
A fost o poveste stranie în legătură cu el, întrucât
distileria însăși, care l-a produs, a fost închisă la începutul anilor '60
iar butoiul a fost descoperit într-un depozit
foarte departe de locul în care funcționa distileria.
Se presupune că ar fi putut avea loc un schimb de zestre
între managerul distileriei care l-a produs
și managerul distileriei unde a fost găsit.
Spuneați că se va scoate la licitație.
Îmi puteți da o idee... cam la cât s-ar putea ridica valoarea unei sticle?
Acel whisky e atât de neobișnuit... încât...
nu se poate ști. Iar un butoi e pur și simplu de neprețuit.
Să nu judeci niciodată o carte după coperta ei, nu?
Pot să te rog ceva?
Încearcă asta.
Ce spui?
E ușor.
Cum de ai ghicit înainte?
Ai un nas foarte bun.
Uite, Cartea mea de vizită. Nu se știe niciodată.
- Thaddeus Maloney? - Colecționar de whisky.
Îl știi pe tipul ăla cu whisky-ul?
Vorbea cu cineva și și-a lăsat foile pe masă.
Am șterpelit asta din teancul ăla.
Știu unde se află distileria și butoiul. E un Malt Mill.
Ești dusă cu capu', Mo?
Cum? Asta ar putea fi marea noastră șansă ca să facem bani, Robbie.
Să facem bani? Dacă aș fi prins făcând așa ceva, aș lua pe puțin cinci ani.
Crezi că ar suspecta niște prăpădiți ca noi?
Mo, uite cum stă treaba: i-am spus Leoniei că am terminat cu toate astea.
Hai mai repede, măi. Bagă de seamă, oricum te prind de fiecare dată. Haide.
- Ești sigură că e bună adresa? - Sunt.
Poate ar trebui să aștept afară. N-aș vrea să dau cu bâta-n baltă, Leonie.
E în regulă, știe totul despre tine. E cea mai bună prietenă a mătușii. Haide.
E pe bază de temporizator, așa că îl puteți modifica după cum vă place.
Vă arăt baia? Bine.
O, iar frigiderul și congelatorul sunt chiar aici.
O baie simplă. Toaleta e în spate. Chiuveta e aici și asta e baia.
E, de fapt o baie cu duș.
Am să vă arăt și dormitorul, chiar aici.
- E minunat. - Mulțumesc.
Voi elibera o parte din garderobă
ca să vă puteți agăța lucrurile. Veți avea destul loc.
Bun. Vă arăt acum dormitorul.
E foarte frumos.
Robbie, ce zici?
De ce faceți asta pentru noi?
Cineva mi-a dat odată o șansă care mi-a schimbat viața.
Iar voi doi păreți a avea nevoie de ceva noroc.
Oricum, timp de șase luni voi fi la Londra.
Mulțumesc, Grace.
Mulțumim.
Vă pot duce până în centru, dacă doriți.
Ar fi minunat. Mulțumim mult, e perfect.
- Mersi, Grace. - Nicio problemă. E chiar aici.
Hei, micuțule, nu te pune pe plâns, acum.
Îl iau eu.
Așa. Bun băiat.
Leonie, vrei să mergeți voi și vă ajung eu pe urmă?
- Cum? Ce s-a întâmplat? - Nimic. Vreau doar să văd împrejurimile.
- Sunt încă puțin șocat. - Bine.
- Ne vedem mai târziu. - Pe mai târziu, bine.
Nenorocitul dracului! Tu mă urmărești, în pula mea!
- Nu. Mă întâlneam cu un amic. - Cu un amic?
Măi, pulache!
Tu nu înțelegi, în pula mea de marțafoi? Ei?
Vreau doar să-mi trăiesc viața. Alături de familia mea.
Mai bine mi-ai spune adevărul, sau ai pus-o. M-ai urmărit?
Cum?
Pe motocicleta de vizavi. Clancy m-a pus.
- I-ai spus deja? - Nu! Și n-am s-o fac.
- Atunci cui, pula mea, îi scriai mesaj? - Îi scriam unui futut de amic!
Dă-mi telefonul.
- Arată-mi nenorocitul ăla de telefon! - Bine. Poftim.
Să nu cumva să miști!
Să-mi bag pula!
- Știe nenorocita de adresă! - Îmi pare rău, amice. A luat-o razna!
Spune-mi, în pula mea! Era perfect aici.
Ți-ai băgat pula în tot ce aveam.
Ești o pulă norocoasă, Sniper. Ai noroc că nu-ți scot ochiul ăla pe loc.
Rămâi acolo. Nu cumva să vii după mine, nenorocitule!
- Dă-mi telefonul înapoi. - Dă-te-n pulă!
Să te fut!
Motorul greșit, fraiere!
Căcat! Futu-i!
O să explodez, în pula mea, Harry. Simt asta în ființa mea.
Mi-a frică. Mă tem că data viitoare n- o să mă mai pot stăpâni.
Atâta am fost de aproape de a scoate ochiul unuia.
M-am speriat, Harry.
Tatăl Leoninei are dreptate. Odată ce ai intrat în căcatul ăsta, nu mai poți ieși.
Tatăl Leoniei?
Tot ceea ce ai de făcut e să bagi capul la cutie. Fă-te nevăzut, o vreme.
- O s-o tai la Londra, Harry. - Poftim?
O s-o tai la Londra.
Dementul coios mi-a oferit cinci mii.
Ce spui? Tatăl Leoninei te ajută?
Te-a mituit?
Nu pot să cred. Ai de gând s-o ștergi și să o părăsești pe Leonie și pe Luke?
Harry, ce ar trebui să fac?
Nu pot obține o slujbă. Nici măcar vreun interviu pentru una.
Nu-mi pot târî familia după mine într-o instituție pentru cei fără adăpost.
Mai bine pentru ei să rămână unde sunt acum.
Ascultă, nu poți face asta. Ascultă ce-ți spun.
Timpul trece iar lucrurile se schimbă. S-ar putea să nu-i mai vezi vreodată.
Nu poți să faci asta. Trebuie să existe o alternativă.
Ai gustat vreodată un Malt Mill?
Ce?
Un Malt Mill, Ai gustat vreodată?
Nu, niciodată.
E... E suprem în materie de whisky.
Acesta este, fără îndoială, un Malt Mill original, singurul butoi care mai există
și întrucât se cunosc doar trei sticle, din care două sunt, probabil, false,
orice colecționar serios din lume ar plăti o avere.
În opinia mea, probabil că prețul s-ar ridica la peste un milion de lire sterline.
Cum?
Nu se poate.
Un milion de gologani..
Toată tremur, zău.
Dacă ai fi bărbat, ți s-ar scula.
Luați loc puțin, oameni buni. Vă rog. Să judecăm serios treaba asta.
Vreau să zic, ce-i asta? Cum ar veni, un sfert de milion pentru fiecare?
Așa e. Asta se va întâmpla.
Vor ține licitația acolo unde se găsește butoiul,
departe în nord, În Dornoch Firth.
Apoi vor invita cei mai bogați colecționari, intermediari,
la o rundă de degustare alături de Marele Maestru.
- Urmată apoi de un chef la un hotel local. - O chermeză, vrei să zici?
O chermeză dacă vrei tu, deșteapto. Într-un hotel local și asta pe 16 iunie.
Unde pula mea e Firth? Dornoch Firth?
Poate avem nevoie de câini de sanie, sau de o barcă, în funcție de locul unde se află.
Chiar dacă găsim locul, cum plecăm cu el de acolo?
Va fi ca la Alcatraz, sau ceva asemănător.
Iar după ce o să-l avem, cine l-ar cumpăra de la niște golani ca noi?
Vorbește în numele tău.
E ca și când ai avea-o pe Mona Lisa în dormitorul tău.
Care Mona?
Mona Lisa.
Știi tu... acea Mona Lisa.
Bine. Întrebam doar, ce pula mea!
Știți, când eram la pârnaie, l-am întâlnit pe bătrânul ăsta.
Deștept, bătrânul. Citea cărți și alte alea.
Și îmi povestea istoria unui contrabandist arab
care obișnuia a trece în fiecare zi granița cu măgarul său cărând saci cu paie.
Recunoștea că e contrabandist, în fața vameșilor, așa că mereu îl controlau.
Nu găseau nimic, niciodată.
După ce s-a retras din activitate, unul dintre vameși îl întâlnește și îi spune,
"Bine, hai acum, spune-ne! Acum ne poți spune. Ce anume traficai?
Bătrânul se întoarse către el zâmbind și zise: "Măgari".
"Făceam trafic cu măgari."
Cum, pula mea, putem noi să cărăm un măgar până acolo?
- Tu ești un măgar. - Tocmai voiam să spun asta.
Luăm un măgar.
Dar, uită-te la noi! Ieșim în evidență că porumbeii păcii într-un cârd de ciori.
E ca și cum am avea scris pe frunte "Infractori în serviciul comunității".
Cu toții purtăm pantaloni de trening. Arătăm ca niște golani.
Iar dacă îmbraci un costum atunci arăți ca și cum ai merge în fața instanței.
Tu, mai ales, Robbie.
Înțeleg ce vreți spuneți, măi.
Kilturi!
Am putea să ne îmbrăcăm în kilturi.
Nimeni nu ia la întrebări pe cineva îmbrăcat în kilt.
Am arăta ca niște pizdulici drăguțe de prin Scoția.
Pasionați de whisky. Înțelegeți ce vă spun?
Albert Einstein.
Albert Einstein? Cine, pula mea, e ăsta?
Era prieten cu Mona. O mai ții minte pe Mona?
Să-mi bag pula. Ne întoarcem la Mona, acum. Ce urmează, "măgar"? Hai, băi!
Căcănar!
Căcănarule!
Haide, te rog!
Oprește autobuzul!
Opresc! Opresc!
Ce ți-am spus?
Să-mi bag pula! Sunetul muzicii.
Hei, Albert!
Scuze, măicuțelor. Sunt de nestăpânit protestanții ăștia, știți cum e...
Păsărica!
Minunat. Mulțumim.
Sunteți din Scoția?
De fapt, stră-străbunicul meu... el era o căpetenie a celor din Scoția.
Kiltul e făcut din tartan veritabil, iar eu îl port cu mândrie de fiecare dată.
Din cauza asta îl porți cu fundul înainte?
O, bine...
Albert. Haide, aproape am ajuns.
Haide în futere, măi.
E sacul ăsta de piele, omule. Bălăngăne și mi se tot bate de mădular.
Mă dor coaiele de mor! Nici nu-i de mirare că Scoția a rămas pustie, omule.
Să-mi bag pula! Cârnatul și ouăle mele sunt bătute ca lumea aici.
Doamne.
Pulă nespălată.
Nu din cauza sacului ăluia de piele te dor coaiele.
Băi! De-a ce pula mea vă jucați?
E Alberto!
Eu sunt În agonie, să-mi bag pula, iar voi mă lăsați departe în urmă?
Și sunt lihnit. Am și palpitațiile pulii la inimă.
Mi-s iritate coaiele. Sunt furios, băga-mi-aș!
E șocant. Și comportarea voastră.
Bun.
- Ce futere faci, omule? - Ce futere faci, Albert?
Ce copite ai!
Îmi dai și mie o bucată?
Du-te-n pulă! Marș și spală-ți mâinile, împuțitule. Grețos!
- Uite, prietene, ceva să te înveselești. - Pentru numele lui Dumnezeu!
Distileria Balblair.
Tărâmul făgăduinței. Sunt comori acolo, prietene. Niște futute de comori.
Ah, dar e o mică problemă.
Sunt înăuntru, iar noi, afară.
Fără niciun plan,
iar eu îmi risc prepuțul, băga-mi-aș.
Înainte de a pleca am dat un telefon. Vom merge să ne întâlnim cu cineva.
Ce căcat pui la cale?
Ai încredere, în pula mea și vei afla.
- Încântat. - Mă bucur să vă cunosc.
Tocmai de la Glasgow? O călătorie impresionantă.
Deci voi sunteți Carntyne Malt Whisky Club?
Vă mulțumim că ne-ați primit, domnule. Dobie. Ne-am înființat de curând.
Numele meu e Robbie. Eu sunt președintele.
Acesta e Albert, secretar trezorier.
Rhino, responsabil cu cooptarea de noi membri.
Și Mo, secretara și responsabilă cu achizițiile.
Foarte impresionant. Bine. Și cu ce vă putem fi de ajutor?
Ei bine, am citit reportajele și, pentru noi
licitația pentru Malt Mill e mai importantă decât aselenizarea.
Am venit să vă cerem un autograf și, dacă se poate, pentru buletinul informativ,
am putea să vă fotografiem împreună cu butoiul?
Și, numai dacă nu e deranjul prea mare, de-asemenea,
dacă ne-ați permite să asistăm la degustare
alături de Maestrul asociației whisky-ului, domnul Rory McAllister.
Ca să avem ce povesti nepoților, că am fost cu adevărat aici.
Ce drăguț!
Mai mult decât atât. E de-a dreptul impresionant.
- Ăsta nu arată prea bine. - E ridicat, nu-i așa?
Știi ceva?
Nu-mi vine să cred că ne-ai târât până aici ca să riscăm să înfundăm pârnaia degeaba.
Gura! Dați-mi sticlele de suc. (IRN-BRU: răcoritoare specific scoțiană)
Acuma au și pozele noastre.
Cu cazierul meu, când își vor da seama că a dispărut, m-am ars.
Te credeam mai deștept.
Când își vor da seama? Păi, n-or să-și dea.
N-o să lipsească nimic.
Totul va fi în regulă. Ca lumea.
Ți-ai pierdut mințile?
Și n-ai văzut ce încuietori cât China erau la ușa aia?
Și camerele și alarmele?
Camerele și alarmele? E o singură cameră. O singură alarmă. Niciuna înăuntru.
De unde știi asta?
Am întrebat-o pe secretară. Ultimul jaf de care se știe e de pe vremea vikingilor.
Fiți atenți, în timpul degustării.
Ochii tuturor vor fi lipiți de maestru. De acord?
Așa că, atunci când intrăm, voi mă veți acoperi. Nimeni n-are să ne vadă.
Eu mă voi strecura pur și simplu în spatele butoaielor. Priceput?
În timpul nopții, când voi fi încuiat înăuntru, vă voi da un SMS.
Voi veți veni cu ustensilele, sticlele și celelalte.
Bună.
Sper că n-ai să supralicitezi peste mine.
Nu se știe niciodată, domnule Maloney. Nu se știe, ca pământu'.
Bun, doamnelor și domnilor, bun venit la Distileria Balblair
în ceea ce este o zi unică în istoria distileriei.
Avem privilegiul de a-l avea în mijlocul nostru pe Maestrul degustător,
cel care va evalua ceea ce avem aici.
Așa încât, fără multă vorbă, vă las pe mâna lui Rory McAllister.
Mulțumesc, Angus.
Mă alătur și eu urării de bun venit.
Aceasta este, fără îndoială, o ocazie excepțională.
Descoperirea acestui mic butoi de Malt Mill
este fără precedent.
Și acum, momentul adevărului. Vreți să scoateți cepul?
Sigur. Domnilor...
Alegeți-vă armele.
Foarte bine.
Mulțumesc.
Veți vedea că are o minunat de intensă culoare de chihlimbar,
dar nu acea culoare pe care ați aștepta-o de la un stejar european.
Este... Cred că a fost măturat, probabil într-un butoi de stejar american.
O minunată strălucire a culorii.
Chiar... pot... Aș vrea să pot împărtăși asta cu dumneavoastră.
E unul dintre cele mai extraordinare whisky-uri
pe care am avut plăcerea să le gust vreodată.
Are aceste nemaipomenite note maritime. Aroma slabă de fum pe care ați aștepta-o
de la un whisky de vârsta acestuia.
Superb.
Absolut sublim.
Pot să mai iau unul?
Robbie. Noi suntem.
- Ce noroc, Albert! - Aici, aici.
Bun, aici, Albert, ia asta. Trage-o pe acolo.
Acum ascultă, Albert. Ține-o cât poți de jos și începe să sugi.
- Să ai sticlele pregătite. - Sunt pregătite.
Să nu verși niciun strop!
Gata, dă-i drumul.
Vine, băieți, vine.
- Uită-te, e magic, în futere! - Gata. A ajuns.
- Ai grijă să nu verși vreun strop. - Fii fără grijă.
Ascultă, mă întorc în două minute. Trebuie să verific capătul ăsta, bine?
Albert? Nu s-a vărsat nimic, omule. Suntem în regulă, aici..
- Excelent. Suntem la cea de a patra sticlă. - Deja? Mirific!
Căcat! Robbie, e o mașină care intră în parcare.
Futu-i! Dă-mi furtunul, repede. Dă-mi-l aici. Căcat.
Dă-mi asta. Ia sticlele. - Repede!
Am luat sticlele. Du-te!
Iată-ne.
Nu pot să cred că n-am pus tifonul.
Din cauza emoției momentului.
Paharul?
Mulțumesc, Angus. Mulțumesc.
Bun așa.
Am să mor fericit.
E destul.
Minunat.
Mi se rupe inima văzându-l că pleacă.
Iar mica mea sugestie, Angus,
cine ar putea ști vreodată?
E o situație în care cu toții câștigăm. Nimeni nu pierde.
Clientul meu vrea doar trei sticle,
una să o păstreze, una să o dea la schimb, una să o bea cu prietenii.
Dar nu cred că îl va egala pe american.
Dar în ceea ce privește proveniența? Vreau să spun că are să dorească dovada.
- Nu ține la detaliile astea. - La prețul ăla?
O picătură în ocean.
Știe el. Asta e suficient.
Între noi doi și acești patru pereți.
Ar fi niște bani pentru pensie.
Nu sunt în stare.
Păcat.
700.000 de lire sterline, licitate în spate.
Reveniți, sir, la 700.000? 720.
720.000 L.
Un nou ofertant în dreapta mea. 740 740.000.
Chiar în spatele sălii, acum.
760.
780. 780.000 L.
Lângă mine, acum, la 780.000 L.
Un ofertant nou, în centru, la 800.000 Licitația a ajuns la 800.
820. 820.000 L de pe scaun.
840. 840.000 L.
De la telefon, acum, la 840. 860.000.
Licitat la telefon, acum, 860. Încheiem la 860?
880.000 L.
În stânga, acum, la 880. 900.000 L.
920 urmează. 920 din partea domnului așezat în stânga mea. Acum, la 920.
940.
960 în față. 960.000 L.
Sala împotriva telefoanelor, acum. 980.000 L ofertate.
Ne-am oprit în sală la 980.000?
Vă opriți, domnule, la 980.000 L?
E chiar la mijloc, la 980...
Nou ofertant la 1 milion.
1 milion L.
Un nou ofertant acum, din partea stângă, la 1 milion L.
Există interes mai departe de 1 milion? Vă opriți, domnule?
Ofertă din stânga, la 1 milion. Aud cumva 1.020.000?
1.020.000 de depășit.
1.040.000. 1.040.000 L.
Tot în partea stângă la... 1.060.000.
1.060.000. Nicio mișcare în fața mea, la 1.060.000 L.
Vă opriți, domnule, la 1.060.000 L?
1.080.000. 1.080.000 L.
Domnul din stânga, acum la 1.080.000 L.
Aud cumva 1,1 milioane, domnule?
Oferă cineva mai mult? Căutăm pe cineva la 1,1 milioane L?
1,1 milioane.
1,1 milioane L.
Oferta e acum în centru, la 1,1 milioane L.
Cineva mai departe de 1,1 milioane L?
Vă opriți, domnule, la 1,1 milioane?
Și 20.
Din stânga, la 1.120.000...
1.150.000 L.
Împotriva dumneavoastră, domnule, acum la 1.150.000.
Aud altă ofertă, sir? La 1.150.000 L.
La 1.150.000...
Oferta încă vă aparține, sir, la 1.150.000 L.
Există interes mai departe de 1.150.000?
E al dumneavoastră, sir, la 1.150.000...
2-0-9
Mulțumesc mult. Mulțumesc.
- Felicitări. Bravo. - Mulțumesc.
- Aș putea întreba cine era ofertantul? - Nici măcar nu-i știu numele.
Naționalitatea?
Moscova, e tot ceea ce știu.
Felicitări, domnule. E un record la licitație. Felicitări.
Mulțumesc, mulțumesc.
- Ne puteți spune numele dumneavoastră? - Mi se spune Jim Vincent.
- De unde sunteți? - Westport, Connecticut.
- Iar acum veți bea o dușcă? - Sper că da.
Da, va bea.
- Încearcă să nu verși nimic. - E mult prea prețios.
Ce spuneți despre el?
Absolut excepțional. Cu adevărat, nemaipomenit.
Mulțumesc foarte mult. Mulțumesc.
Aveți compasiunea mea.
Clientul meu obține ceea ce dorește. Mereu. Îți pot spune că acum nu e cel mai fericit.
De fapt, felicitări
că n-ați aruncat un milion de lire sterline pe apa sâmbetei.
Dumnezeule mare!
Doamne!
Nu pot să cred!
Cât de mult ai?
Una de păstrat, una la schimb și una de băut cu prietenii.
Ai făcut vreo înțelegere cu Dobie?
N-avea sânge în instalație.
Golan mic ce ești. Să fiu al dracului.
- Cât vrei? - 200.000.
Fără certificat de proveniență? Nici vorbă.
"Nu ține la detaliile astea", eu așa am auzit.
Și nu e tot. Vreau o slujbă. O slujbă adevărată.
- Poți să-l aduci la Glasgow? - Nicio problemă.
- Mai ai cartea mea de vizită? - Da.
Trimite-mi un SMS cu numărul tău. Voi fi acolo miercuri.
Să nu fuți buha.
Căcat, e agentul Plod. Îl cunosc în pula mea. Mă urăște.
- Futu-i! Hai să o luăm la fugă. - Nu mișcă nimeni.
- N-or să ne prindă pe toți. - Nu mișcă nimeni.
Putem sta puțin de vorbă, vă rog?
Bună ziua, domnule polițist.
Bună, doamnelor. Veniți de la vreun bal de la țară, nu?
Și ce dracu furași tu, domnișoară?
Nimic, domnule.
La perete, vă rog. Puneți-vă sacii jos, lângă voi.
- Chiar e necesar? - Haide, că nu-i concurs de conversație.
Aveți ceva la voi de care ar trebui să știu?
Nimic, omule.
Întoarce-te.
Bun. Golește-ți rucsacul.
Îndepărtează brațele. Ceva despre care ar trebui să știu?
Doar sacul de dormit. Vreți să-l deschid?
Tu nu-ți speli șosetele, băiete?
Nu exista vreo mașină de spălat acolo, pe unde am fost.
O, scuze.
Bine, fetelor, Ne mai vedem noi.
Pe curând.
Stai așa.
Credeați că am uitat?
Ia veniți.
- Haideți, veniți, băieți. - Ce?
Aici, acum! Nu și tu, domnișoară.
- Sus kilturile. - Faci mișto?
- N-ai să mai dormi vreodată, șefule. - Gura!
Sus, am zis!
- Iisuse Cristoase, ce ți s-a întâmplat? - E o poveste lungă, omule.
Ai grijă. Mai bine ți-ai pune niște alifie acolo, tipule.
- Ai așa ceva la tine? - Întoarceți-vă.
E ca un hidrant de incendiu.
Vrei o mostră mică?
Ar fi trebuit să-mi aduc masca de sudură.
- Ați terminat cu noi? - Duceți-vă și aveți grijă cum vă purtați.
- Pe mai târziu. - Să sperăm că nu.
Albert, calmează-te. Ignoră-i. Calm.
Molestează, în futere, niște civili nevinovați.
- E pentru că l-am înfuriat data trecută. Șocant, în pula mea.
Polițaiul pulii!
Nu ne lăsăm duși de aici!
Billy Connoly. Robert al lui Bruce. "Inimă neînfricată", nemernicilor!
Alex Ferguson! Suntem campioni, în pula mea!
Hai, noroc!
Vă bateți joc de mine. Dați-mi aia. Să nu mai vărsați nimic.
O, Doamne!
Doamne!
Oare chiar s-a întâmplat asta? Ești un idiot nenorocit.
Vezi whiskyul ăla care se scurge? Era partea voastră. S-a dus.
Povestea vieții mele.
- Pot să spun doar...? - Spune, băga-ți-ai pula în tot!
Nu primiți nimic. Niciun ban.
- Doar o idee. - O idee mică? Ai dreptate!
Ține-ți gura, Albert.
- E ultimul lucru pe care vi-l spun. - Poți să fii sigur.
Îți vezi coaiele alea umflate? Ți le bat în cuie de fututul ăla de sac de piele.
- Ascultați. - Albert, cred că ar fi mai bine să taci.
Ascultați. Dacă ar fi fost doar patru sticle rămase în toată lumea
asta le-ar fi făcut foarte, foarte scumpe. Așa-i?
Așa e, dar tu ești doar un idiot nenorocit.
Dar dacă ar fi rămas doar două sticle în toată lumea,
asta le-ar face încă și mai scumpe.
Chestie de bun simț. Cerere și ofertă.
Forțele motoare ale pieței, fute-m-aș!
Thaddeus are să ți piardă mințile.
Nu vreau să-l mai exasperați și voi, așa că eu cred că mai bine așteptați voi aici.
Să așteptăm aici? O să intrăm cu tine. Va fi distractiv.
Nu, nu, nu. Tu rămâi cu mine.
- Nu pleci nicăieri. - Așa, așteaptă aici.
Și, Albert, nu mai fute buha. Nu mai atrage atenția asupra ta.
Bine?
Am fi putut merge cu el.
Stai aici.
Nu e nimic de văzut.
Nu văd nimic aici. Mă omoară tensiunea asta.
- Apleacă-te, să ne urcăm pe umerii tăi. - O, dispari! Nu!
- Hai că are dreptate. - Haide.
Nu pot suporta tensiunea.
Of, Albert!
- Ce se întâmplă? - Stau jos.
Discută puțin.
Stai puțin. Două secunde.
Ce se întâmplă?
Nu prea arată fericit, omul. Cu siguranță că nu se amuză.
- Cine, pula mea? - Thaddeus.
După cum arată, ai zice că e pe cale să facă un atac de cord.
Nu-i de mirare. Ce face Robbie?
Stai. S-a întâmplat ceva.
- Ce pula mea înseamnă asta? - Un moment Checkpoint Charlie.
Ce?
Un schimb de pachete. Ce altceva ar putea să însemne?
Arată bine.
Stai, îi dă altceva.
Pentru Dumnezeu!
Nu știu ce e. Nu prea pot vedea.
- Albert! - Așteaptă! Ține-mă, acum.
Iisuse Cristoase!
- Fute-m-aș! - Coaiele mele făcute varză, partea a doua.
Futu-i!
Cred că l-ai iertat cam ușor.
Ei, bine?
Liniștiți-vă. O sută de bătrâne.
Douăș'cinci de mii de căciulă. O să-i împărțim mai târziu.
- Ce noroc! - Dă-ne câte un pupic.
A fost furios?
O ofertă simplă, îl vrei, sau nu. Un Malt Mill.
- E minunat. Ce e aia? - Ia uitați-vă.
Cine-i bătrânelul?
E un prieten de-al lui Thaddeus Conduce o distilerie.
- Ne va da câte o slujbă. Ne va învăța. - Superb.
Tu vei fi probabil pe vreun munte pustiu. Hărțuind sexual oile.
Nu e departe de Stirling. Vom lua o căsuță acolo, în oraș.
Nu pot să cred că a plătit toți banii ăia pentru doar două sticle.
Două sticle? Da' una ce are?
- Cum? - Ce s-a întâmplat cu cealaltă?
Porția îngerului, din Malt Mill.
Îți mulțumesc că mi-ai oferit o șansă. Robbie.
Blestemaților.
Clasic.
- Îți place? - Beton, omule!
Ia o sacoșă.
Noroc, Mo!
Ce zici?
De unde ai luat-o?
- E mașina de serviciu. - Un VW Caravan?
Da, căci am de vizitat o grămadă de distilerii
și e mai ieftin decât statul la hotel.
- A dracului austeritate. E rușinos. - Da.
- Unde să pun copilul? - În spate, vino.
Bine, măi băieți.
Vă vom contacta, îndată ce ne vom așeza la casa noastră.
Îmbrățișează-ne, uriașule.
- Mersi, prietene. Îți rămân dator. - Eu îți rămân dator ție.
Alberto.
- Nu lăsa aerul curat să te vlăguiască. - Ai să-mi lipsești, prietene.
- Ai grijă de voi, bine? - Sigur că da.
- Mo, îți mulțumesc pentru tot. - O să-mi fie dor de tine, Robbie.
Am să-mi verific buzunarele, tu, pizdulice.
Aveți grijă, măi. Nu-i cheltuiți pe păcănele. Faceți ceva util cu ei.
- Să fii cuminte, băi! - Aveți grijă de voi.
N-am să vă uit.
A reușit până la urmă, nu-i așa?
- Un plod, o muiere, o mașină. - Și o slujbă.
- S-a descurcat bine. - Așa e.
Acum, ce facem?
O grămadă de gologani...
Futu-i! Hai să ne facem mangă.
- Hei! Bună idee! - Sună bine.
Ești un ticălos, Robbie Emmerson.
Din prima zi în care te-am văzut.